Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
INSPIRERT AV VIRKELIGE HENDELSER
SØR-AFRIKA 1987
Stedet heter Magazine Hill.
Veien ender her.
Hvorfor kjørte Labuschagne og de I minibussen opp hit?
Han påstår at han ikke husker noe av det.
Leons bil sto her.
Han lot nøkene stå I tenningen og løp den veien.
Minibussen med fotballaget hadde stoppet her.
På nært hold. Pistolen var registrert I Leons navn.
Han dro likene bort dit og la dem I en rekke.
Vent litt. La han dem I en rekke? Hvorfor det?
Det gir ikke mening.
Herfra kan man se fengselet hvor han jobbet.
- Hvem er dommer? - Van Zyl, galgedommeren.
Dere to er som natt og dag.
Synes du at staten skal drepe folk?
Flertallet er for dødsstraff.
Flertallet var for bålbrenning, heksejakt og korsfestelse.
Sett deg!
Leon, dette er John Weber.
Han er advokat og er blitt bedt om å forsvare deg.
De har bedt meg om det, men jeg har ikke så veldig lyst.
Så hvorfor drar du ikke bare hjem?
Fordi saken din er så dårlig at ingen andre vil ta den.
Jeg har jo sagt at jeg ikke vil ha noe forsvar.
Jeg vil ikke uttale meg.
Og jeg vil heller ikke treffe dere.
Greit, da har vi gjort det som kreves. Vi går.
Vent. Jeg er lei av dette tullet. Jeg har brukt mye tid på saken.
Hvis du synes synd på deg selv nå, blir det enda verre med en dødsdom.
Jeg har møtt konda di og datteren din, Esme.
Når traff du henne sist? For et halvt år siden.
Det står I sakspapirene at du var fengselsbetjent.
Du bør nok finne ut hva som venter deg.
Spør fengselsbetjentene hva som skjer på dødscellene.
Jeg vet hva som skjer på dødscellene.
Jeg jobbet der.
Jobbet du på dødscellene I et høyt sikret fengsel da dette skjedde?
Det var du vel for ung til.
Jeg begynte å jobbe der for over to år siden.
Var du med på henginger?
La meg være I fred.
Ingen slipper unna å drepe syv mennesker. Hvis ikke det er politiet.
Sånn er det. Sånt noe kan ikke forsvares.
Nei, han er praktisk talt død.
Bra serve, Andrew! Paul, gå lengre tilbake. Da når du ballen lettere.
Alle får en dårlig sak av og til, John.
Og du har fått en håpløs en.
Noen soldater får sammenbrudd etter en enkelt traumatisk opplevelse.
Men veldig få unngår sammenbrudd etter flere traumatiske opplevelser.
Og det er tilfellet her.
Han minner om en krigsveteran, og han opplever et lignende sammenbrudd.
Så ifølge anklageren beviser ikke testene dine et sammenbrudd, -
- men de utelukker heller ikke at han er rasist.
Min mening? Noe utløste en voldelig reaksjon.
Har du noen idé om hva det kan være?
Nei.
Så det er kanskje ingen utløsende faktor, dr. Schlebusch?
Det er korrekt.
Saken mot Leon Labuschagne, som drepte syv fotballspillere, -
-starter I Pretoria denne uken.
Forsvarsadvokaten John Weber-
- er kjent for å være motstander av dødsstraff.
Labuschagnes motiv for skuddrapene er uklart, -
- og bånd til høyreekstremister er ren spekulasjon.
Inntil videre har Labuschagne nektet å uttale seg.
Vi får ikke mange sjanser, Leon.
Når du er I vitneboksen, snakker vi ikke med deg før etterpå.
Så du er nødt til å hjelpe oss nå. Hvorfor gikk det som det gikk?
Det var det.
Han er blitt orientert om hvordan han skal oppføre seg I retten.
Jeg vet ikke hva annet jeg kan gjøre.
- Reis deg. - Vent! Labuschagne, se her.
Denne listen viser navnene på alle hengte det siste året.
Du må ha vært med på noen av henrettelsene.
Alle sammen.
- Kan du gjenta det? - Jeg var med på alle henrettelsene.
Ifølge listen ble 164 menn henrettet I fjor. Et rekordstort antall.
Hvis det står det, så...
Hvorfor var du til stede ved samtlige henrettelser?
- Pierre. - Hei, John.
- Hvordan går det? - Bra.
- Kan jeg sitte på den siden? - Ja.
Takk.
- Hvordan har søsteren min det? - Hun visste ikke at du er I byen.
Hva var det du ville snakke med meg om?
Pierre, hva vet du om de som jobber på dødscellene?
Ikke så mye.
Jeg vet at de er med på henrettelser, men det jeg ikke vet, -
- er hva slags mennesker som gjør sånt?
Hvorfor påtar man seg en jobb hvor man dreper andre?
- Jeg kan ikke snakke om det. - Jeg mener ikke deg.
Dette er en gutt som hjalp til med henginger som 17-åring.
Og du kan igjen klage på det grusomme systemt som du hater?
Pierre, gutten ble sendt til helvete, og han skjøt syv menn.
Han verken vil eller kan si noe for å forsvare seg.
Du har kontakter I fengselsvesenet. De vil snakke med deg.
Jeg kan høre litt, men det er bortkastet tid.
For de som gjør det samme som ham snakker ikke om det.
Be ham om å løfte hodet.
Det er ofrenes familier. De nistirrer på ham.
Det er foreldrene hans. Og søsteren, Antoinette.
Klokken 18.00, på en øde vei nær Magazine Hill-steinbruddet, -
- tvang tiltalte minibussen med de drepte av veien.
Deretter skjøt han alle de syv ofrene med en pistol.
Denne pistolen tilhører tiltalte.
Ble samme pistol brukt til å avfyre kulene man fant på stedet?
Det er samme pistol.
Jeg har ikke flere spørsmål til vitnet.
Mr. Weber?
Jeg har ingen spørsmål.
- Hva gjør du? - Jeg forklarer senere.
Tilhører bilen, som man fant ved siden av liket, også tiltalte?
Ja.
- Bilen startet ikke? - Riktig. Han måtte flykte til fots.
Det var alt, ærede rett.
Ingen spørsmål.
- Hvorfor avhørte du ingen? - Fakta er fakta.
Hvis vi innrømmer alt, kan de ikke føre vitner.
Vi tar luften ut av saken. Om et par dager har de ingenting igjen.
De fant ham, pistolen og bilen. Det er det eneste de har.
Hva har vi? Leon er nærmest I koma. Schlebusch vil ikke snakke med ham.
Hvis det fortsetter sånn, er vi snart ferdige. God kveld.
God kveld.
Og du skulle til å si noe om en advokat-
- som ikke har hatt en drapssak på 15 år?
Jeg vet ikke hva du sa til ham, men han var sint da han kom hjem.
- Mer enn ellers? - Det er jeg som må leve med ham.
Her, ta denne.
Jeg tror han er skyldig. Du prøver å gjøre det til en politisk sak.
Det er alle saker med dødsstraff.
Har du tenkt på at han kanskje bare så rødt på grunn av dårlig kjøring?
Han skjøt syv mennesker 13 ganger.
Et ganske grovt tilfelle av å se rødt på grunn av dårlig kjøring.
Jeg har klart å holde taktikken vår hemmelig, -
- men det går ikke lenger når vi innleder forsvaret.
- Kanskje du kan bruke dette. - Hva er det?
En fall-tabell. Hvor mye veier du?
Cirka 70 kilo.
Så man dividerer 840 pundfot på fangens vekt, her 70,-
- så du, John Weber, trenger et tau på 1,6 meter-
-for at bruddet skal bli effektivt.
Han var åpenbart flink til det. De fikk ham til regne ut fallene.
Og hvordan kan du dette?
Det skal du ikke spørre om.
Hva mer, Pierre?
Jeg tenker på, -
- at fengselsbetjentene blir kjent med dem de skal henge.
De tar seg av dem, og så stiller de dem opp.
Og hvorfor tenker du på det?
I krig betrakter man ikke fienden som mennesker.
Man skyter på uniformer, ikke menn.
Det er ille å drepe en fremmed, men verre å drepe en man kjenner.
Det er tøft nok med fremmede.
Skal du gå gjennom alle?
Ja, dette er de 32 som ble hengt de to siste ukene Leon jobbet der.
Og hva leter vi etter?
Det kan være nyttig å vite noe om de han hengte like før drapene.
Han fikk et veldig nært forhold til de mennene.
Hvordan vet du det?
Svogeren min har kontakter I fengselsvesenet.
Er han fengselsbetjent?
Han er medlem av spesialstyrkene. Han kjempet I Angola I tre år.
Hva har det med saken å gjøre?
For det første vet han hvordan det påvirker folk å drepe andre.
Si meg en ting, samler vi bevis som støtter ditt syn på dødsstraff, -
- eller leter vi etter omstendigheter som kan redde Leon fra repet?
Labuschagne må ha blitt utsatt for noe I det siste.
Disse mennene drepte på grunn av noe. Det gjorde vel han også.
- Vi skal finne grunnen. - Så vi skal bare gjette?
Et forsvar som bygger på et mentalt sammenbrudd gir sjelden gevinst, -
- men det er det eneste vi har for øyeblikket.
Hvis ikke du har en bedre idé.
Har du en bedre idé?
Nei.
- Om jeg får lov, ærede rett? - Ja, sett I gang.
Dette er en uvanlig sak, -
- hvor anklagerens beviser er ubestridelige.
Anklagerens argumentasjon er egentlig den samme som forsvarets.
Ved en mordanklage skal det bevises at handlingen var forsettelig.
Vi vil bevise at det ikke er snakk om en handling-
- som er forbundet med rettslige følger.
- Men vi har jo syv lik. - Jeg forstår rettens skepsis.
Anklageren har utførlig forklart hva som skjedde.
Vi vil forklare motivet og utrede hvorvidt tiltalte er ansvarlig.
Du må heller forklare nøye hva forsvaret går ut på, -
-for det skjønner jeg ikke.
Du avviser gjerningen, og sier samtidig at tiltalte drepte de syv?
Vi bestrider ikke hendelsene ved steinbruddet, -
- men omfanget, at syv unge menn er drept av én person, -
-krever nærmere undersøkelse.
Anklageren har ikke påvist motiv, og det ser ikke ut til å finnes noe.
Vi ser på tiltaltes arbeidsforhold på dødscellene I et høyt sikret fengsel.
Vi vil gjøre rede for forløpet før hendelsene ved steinbruddet-
- for å finne grunnen til hans handlinger.
Handlinger vi mener var ubevisste-
- og utløst av hans traumatiske opplevelser som fengselsbetjent.
Så forsvaret påstår-
- at tiltaltes arbeidsforhold utløste handlingene, -
- og at de var uforsettelige og derfor ikke straffbare?
Korrekt, ærede rett.
Dette angår statens sikkerhet, mr. Weber.
Hvis jeg går med på det, må det ikke nevnes noen navn.
Ingen navn på fengselsfunksjonærer eller innsatte. Ikke et eneste.
Hør her, Labuschagne.
Når du avhøres, svarer du. Gjør det som blir sagt, -
- ellers ender du ved galgen igjen med en løkke rundt din egen hals.
Mr. Labuschagne, hvor gammel var du da du ble ansatt I fengselsvesenet?
- 17. - Og hvorfor søkte du deg dit?
De som søker seg til fengselsvesenet, slipper militærtjeneste.
Hvorfor ville du unngå militæret?
Som soldat ble man sendt til Angola.
Visste du at fengselsbetjenter foretok henginger?
Nei.
Så du ante ikke hvilke oppgaver som ventet deg I fengselet?
Nei.
Kan du fortelle retten om din første dag der?
Jeg ble orientert om at det var viktig å overholde taushetsplikten.
Jeg måtte ikke snakke med noen om den jobben-
-vi utførte I fengselet.
Og hvis jeg gjorde det, ville jeg bli straffet.
Er disse detaljene relevante? Vi skal kaste lys over hendelsene, -
- ikke beskrive arbeidsgangen I en institusjon-
- hvis aktiviteter kan være fortrolige, til og med hemmelige.
Den perioden da tiltalte jobbet på dødscellene-
- er sentral for forsvaret angående hans sinnstilstand på Magazine Hill.
Vi vil gi en detaljert bevisføring om hans sinnstilstand.
Særlig arbeidsforholdet hans.
Jeg tillater det midlertidig.
Fortsett. Hva opplevde du den første dagen I fengselet?
Jeg skulle bli med avdelingslederen til syv menn som var på repet.
"På repet"?
Vi sier det om fanger som har fått dødsstraff.
Disse syv mennene skulle henges neste dag.
Kan du fortelle retten hva som skjedde da du så disse mennene?
Avdelingslederen sa at jeg skulle velge ut en, -
- for jeg skulle nemlig føre en av mennene til galgen neste dag.
Så du fikk vite at du skulle bistå ved en henging dagen etter.
Jeg vil helst at De plukker ut en for meg.
Den nye skal velge ut en. Sånn fungerer det.
Makhandla.
Velg Makhandla.
Hva heter han?
- Hva heter han? - Makhandla!
Fortalte avdelingslederen hva du skulle gjøre ved hengingen neste dag?
Jeg skulle bare lære ved å se på de andre.
- Det var din første dag? - Ja.
Fortell retten hva som skjedde på din andre dag.
Henrettelsene foregår klokken 7.
Vi hentet dem klokken 6.
Få på ham klær.
Få ham ut.
Ta ham med deg.
Snu dere mot veggen.
Få opp farten! Av med sko og sokker.
Fortere!
Stå stille. Ta deg sammen.
Kom.
Oppsto det problemer?
Oppsto det problemer, mr. Labuschagne?
Nei.
Gjør folk bare det de blir bedt om?
De lærer å adlyde.
Og hvis de ikke adlyder?
Kom her.
Opp!
Har du noe å si før dommen eksekveres?
Ikke sånn.
Har du noe å si før dommen eksekveres?
Stå der.
Jeg ville ikke se på repet, men jeg kunne lukte det.
Det luktet som en våt dørmåtte.
Jeg hadde en lyd I ørene... Det hørtes ut som vann.
Jeg kjente at armene mine ristet.
Men jeg visste ikke om det skyldtes meg eller fangen.
Fortell oss med egne ord hva du så.
Mr. Labuschagne, retten venter. Fortell hva du husker fra den dagen.
Lyden.
Hva så du?
Ikke hold så fast neste gang, ellers trekker han deg med ned.
Da vil du se ganske dum ut.
Sa avdelingslederen noe til deg etterpå?
Han sa at jeg ikke måtte fortelle noen om hengingen.
Ingen hengniger.
Sa han noe mer?
Jeg skulle utføre denne jobben to-tre ganger annenhver uke.
To-tre ganger annenhver uke.
Ga han deg råd eller veiledning?
Nei.
- Sørget han for å gi deg opplæring? - Nei.
Ble du undersøkt for å sikre at du var egnet til jobben?
Nei.
Ga avdelingslederen deg mulighet til å si ja eller nei til jobben?
Nei.
Hvor mange dager hadde du jobbet I fengselet-
- da du fikk beskjed om å henge mennene?
En.
Og hvor gammel var du?
Jeg var som sagt 17.
Fortsatt 17.
Mr. Weber.
Kunne dette være et passende tidspunkt å heve retten?
Retten er hevet.
Mr. Weber?
Du spurte meg, om jeg trodde på Leons påstand om-
-at han ikke husket drapene.
Hukommelsen hører til intellektet. Hvis man gripes av følelser, -
- kan intellektet kobles ut, og da kobles også hukommelsen ut.
- De er opprørte over behandlingen. - Tenk om han får dødsstraff.
Du må tvinge Leon til å huske de smertefulle tingene.
- Bryt ham ned. Da snakker han nok. - Vi aner ikke hva han vil snakke om.
- Vi våger oss inn I ukjent land. - Og der finner dere kanskje motivet.
Hvis motivet er rasistisk, hvordan kan det redde ham fra repet?
Hvordan kan du forsvare den mannen, mr. Weber?
Jeg forakter enhver form for drap, både innenfor loven og utenfor.
Hva med sønnen min, Thabo Mokoena?
- Hvorfor skal han gå fri? - Hun har rett.
Mannen skal betale for det han har gjort.
Se på han her. Eben Christiaan Coetzee. På alder med Leon.
Han hadde en datter og kom fra et godt hjem. En fredelig mann.
Voldtok en sort kvinne under press fra andre, eldre gjerningsmenn.
Så gikk han amok og tok føringen under drapet på offeret.
- Hvorfor? - Jeg aner ikke.
Prøvde han å bevise noe overfor de andre?
Var det grunnen?
Det finner vi aldri ut. Han ble hengt.
Ja. Og Leon var ledsageren hans.
Han ba om å få Leon som ledsager.
- Hvorfor? - Jeg drar hjem, John.
- Vi må gå gjennom sakene. - Nei, vi kjører oss fast her.
Disse profilene sier ikke noe om Leon eller motivet hans.
Den kvinnen som mistet sønnen sin, mrs. Mokoena, har rett.
Du sitter og sukker over dødsstraffen og leser om mennene som ble hengt.
Men ingen husker ofrene.
Se på denne.
Han og de andre gjerningsmennene stakk offeret flere ganger.
Ingen husker stakkaren som løp for livet. Eller se på denne.
Det svinet lot offeret brenne ihjel I bagasjerommet.
Ingen husker den stakkars kvinnen, eller de andre, -
- som ble voldtatt, kvalt, fikk hodet knust-
- og druknet I sitt eget blod I sønnens armer.
Ingen husker dem, demonstrerer eller holder foredrag om dem.
Grunnen er at de mennene er noen dyr.
Og når vi snakker om en bande, forsvinner fornuften ut av vinduet.
Det eneste man kan gjøre, -
-er å kvitte seg med dem for alltid.
Pedrie, dette er...
Det er noe her.
Det forholdet Leon fikk til de han hengte, må ha påvirket ham.
Jeg må dra, John.
Farvel.
Hvem er det?
Hvis det er han jeg tror det er, får vi det tøft.
Hvor mange ble henrettet I løpet av ditt siste år I fengselet?
Se I henrettelseslisten som er fremlagt som bevis.
164.
164 hengninger på ett år, det er visst et rekordstort antall?
Ja.
Og du var til stede da de ankom, og da de ble henrettet?
Ja.
- Ved alle henrettelsene det året? - Ja.
Så du ble kjent med dem under deres opphold, -
- eller rettere sagt ditt opphold I fengselet?
Ja.
- Hvor godt kjent med dem ble du? - Vi var sammen med dem hele dagen.
Vil du si at du bygget opp et forhold til noen av mennene?
Ta en tilfeldig fange.
Se på listen. Eben Christiaan Coetzee, for eksempel.
Protest. Forsvaret omtaler forhold som er fortrolige-
- av hensyn til de henrettedes familier.
Ja, dere skulle ikke nevne navn.
Vi er nødt til å nevne et navn her, -
- fordi fangen før hengingen kan ha bygget opp et forhold til tiltalte.
Dessuten er den fremlagte listen med navn-
- offentlig tilgjengelig og overhodet ikke fortrolig.
Jeg har gitt forsvaret mye å gå på I denne saken.
Langt mer enn jeg kunne ha forestilt meg I en sånn sak.
Jeg forventer samme imøtekommenhet fra forsvaret I fremtiden.
Mr. Labuschagne, hvor godt kjente du fangen Eben Christiaan Coetzee?
Jeg leste Bibelen for ham... for alle fanger som ba om det.
- Eben var 19 år, ikke sant? - Ja.
Eben hadde en kone og en datter. Du har også en datter, ikke sant? Esme.
Du traff konen hans og datteren hans.
De kom for å si farvel til ham.
Jeg fulgte dem til parkeringsplassen, gjennom fengselshagen.
Og de takket meg for at jeg hadde tatt meg av ham.
Du syntes at Eben burde blitt benådet?
Andre ble det, så hvorfor skulle ikke han bli benådet?
Sa du det til ham?
- Da ville jeg ha fått sparken. - Av avdelingslederen?
Han der borte.
Ro I retten!
Ja.
Så du mente at Eben burde benådes, men I stedet ble du hans ledsager-
-og var med på å henge ham?
Ja.
Hva var dine plikter som Ebens ledsager?
Jeg veide ham og målte høyden og halsen.
Hva var poenget med denne målingen?
Jeg skulle regne ut lengden på fallet.
Hvor mye rep som skulle til for at han skulle dø med en gang?
- Var du ansvarlig for det? - Ja.
Hvis du regnet feil, ville han kanskje ikke dø umiddelbart.
Da ville han kanskje lide.
Ja.
Det er et ganske stort ansvar, hva?
Hvor lang tid tar det før en mann dør av kvelning-
- når han henger med brukket nakke, men med liv nok til hjerneaktivitet?
Hvis man lot ham henge uten å dra ham opp igjen, -
-kunne det ta opp til et kvarter.
- Det minner nesten om tortur, hva? - Jeg advarer deg.
Det er verken riktig tidspunkt eller sted for å diskutere dødsstraff.
Greit.
Mr. Labuschagne, hvordan føltes det å måle Ebens hals-
- når du kjente ham så godt og ikke syntes han burde henges?
Jeg følte ingenting.
Og da du sto ved galgen ved siden av Eben, -
-og fallemmen gikk opp?
Hva gikk gjennom hodet på deg da?
- Jeg skjønner ikke hva du mener. - Hva tenkte du?
Ingenting.
Da du møtte Eben og hans lille datter fikk du problemer, hva?
Drikking og vold ødela forholdet til din kone, Magda, og din datter, Esme.
- Mr. Labuschagne! - Ingenting!
Jeg hverken følte eller tenkte noe. Jeg var bare trøtt.
Følte du ingeting inni deg da mannen var død?
Jeg var bare trøtt.
Du hadde ingen tanker, ingen følelser?
- Er det noe galt? - Jeg har det ikke så bra.
- Jeg vil gjerne fortsette. - Er du svimmel?
- Jeg tror jeg må kaste opp. - Jeg ønsker å snakke med min klient.
Hvis tiltalte må ha tilsyn, heves retten.
- Jeg er nesten ferdig. - Du er ferdig.
Retten er hevet.
Hvorfor er du så slem? Du skal beskytte ham, ikke skade ham.
Jeg prøver bare å forsvare ham, miss Labuschagne.
Du trenger ikke å overfalle ham for å forsvare ham.
- Unnskyld, men jeg gjør mitt beste. - Du blåser I om han blir hengt.
Jeg skal snakke med henne.
- Hei, Pierre. - Hvordan går det?
Du har vel ikke valgt stedet på grunn av innredningen eller gjestene.
Jeg så deg på tv på vei ut av retten.
Det er litt av en belastning å bli sett sammen med deg.
Så nå må vi altså ty til hemmelige, lurvete møtesteder.
Jeg kan ikke skaffe opplysningene. Min kilde har trukket seg.
Man er blitt mer forsiktig.
Det må da finnes noe på en avdelingsleder.
Det er offentlig tilgjengelig. Jeg må bare vite hva jeg ser etter.
Jeg kan ikke skaffe en mappe på en avdelingsleder eller andre ansatte.
Halvparten av dem forteller ikke engang kona si hvor de jobber.
Vi må finne noe, ellers blir han hengt om et halvt år.
Han blir hengt før det.
En fengselsbetjent ble utsatt for det samme. En som likte ham.
- Noen må da støtte ham. - Og derfor har vi fått litt info.
Hør etter, for dette er det siste du får. Forstått?
Vi ses ikke mer før denne dritten er over.
Det var et fangeopprør, -
- bråk på dødscellene, på den siste dagen hans.
Og de hengte dem likevel. Mer har jeg ikke til deg.
Vent... Du vet hvordan det føles å drepe folk. Det gjør ikke jeg.
Jeg må vite hva han prøver å stenge ute.
Ellers kan jeg ikke nå inn til ham.
- Hva gjorde det med deg? - Din åndssvake dust.
Pierre!
Mr. Weber?
Mr. Labuschagne, se på listen og dine tre siste dager I fengselet.
Fortell retten hva som skjedde den 8. Desember.
- Vi hengte syv menn. - Og den 9.?
Syv til.
Og på den siste dagen din, den 10.?
Syv til.
21 menn på tre dager.
Det var også et rekordstort antall henrettelser, ikke sant?
Ja.
Skjedde det noe spesielt under henrettelsene den siste dagen?
Mr. Labuschagne, hva skjedde på den siste dagen din, den 10. Desember?
Ble fangene som skulle henges vanskelige?
Mr. Labuschagne, du fortalte retten om din første henging.
Nå må du fortelle hva du opplevde ved din siste.
Avdelingslederen trodde at de var ferdige.
- Kjøterne er her. De skal dø! - Hold opp.
Men det var de ikke.
Få ham ut.
Hjelp til her.
- Få ham inn! - Ta tak I ham.
Inn med ham.
Hold øye med ham.
Vi skulle bruke seks menn til for å få dem ut.
Vi skulle ta på dem tvangstrøyer og henge dem I dem.
Still ham opp. Fort. Still ham opp.
Still ham opp! Høyere. Sånn.
Still ham opp. Høyere. Og en, to, tre!
En gang til. Still ham opp!
Litt høyere. Kom igjen. Still ham opp da, mann!
Still ham opp. Høyere, mann!
Ikke rør ham. Og en, to, tre!
Det var bedre.
Nå kan dere gjøre rent.
Hva var dine plikter etter hengingen?
Et øyeblikk.
Forsvaret vil vise at henrettelsene virket traumatiserende på tiltalte.
Det innrømmer vel anklagemyndigheten at de var, ikke sant, miss Marais?
- Det innrømmer vi. - Trenger vi flere detaljer?
De garderer seg ved å benytte samme taktikk som oss.
Vi takker for innrømmelsen, men denne bevisførelsen er nødvendig.
Vi vil unngå unødig bevisførelse, -
- men vi bør også presentere tiltaltes sak fullt ut.
Fortsett, mr. Labuschagne. Hva skjedde etter hengingene?
Kom ogjen! Vask dere og få de rasshølene ut av repene.
Som vi også forlater våre skyldnere.
Og led oss ikke inn I fristelse, men frels oss fra det onde.
For riket er ditt...
Vi trakk lodd om hvem som skulle kjøre til kirkegården. Jeg tapte.
- Amen. - Amen.
Stopp!
Isaiah!
Hva skjedde da du kom tilbake til fengselet?
Jeg besvimte, og ble tatt med til legen.
Jeg hadde fått en kul etter ulykken, og det blødde fra øret mitt.
Ble du tilbudt behandling?
Legen ga meg en hodepinetablett.
En hodepinetablett.
- Hva skjedde så? - Jeg fikk fri og kjørte hjemover.
Men det var et voldsomt uvær.
Hva skjedde da?
Jeg husker bare hvor trøtt jeg var.
Hvor lei jeg var av alt sammen.
Minibussen...
Jeg holdt på å kjøre ut igjen.
Kan du huske hva som skjedde?
Hva skjedde etter at du nesten kjørte ut med minibussen?
Du fulgte etter dem opp mot Magazine Hill.
Da dere kom til enden av blindveien ved steinbruddet, -
-hva skjedde der?
- Jeg hørte fallemmen gå opp. - Unnskyld?
Jeg hørte fallemmen gå opp.
Fortsett.
Ta deg god tid. Fortell det sakte.
Jeg kjente lukten av repet.
Jeg kunne smake lukten av repet I halsen.
Ved steinbrudddet, hva skjedde der?
Det husker jeg ikke.
Du kan ikke huske det? Har forsvaret flere spørsmål?
Hva skjedde så?
Hva kan du huske?
- Mr. Labuschagne! - Dette er ytterst upassende.
Gå tilbake til vitneboksen med en gang.
- Unnskyld, ærede rett. - Ikke la det skje igjen.
Har forsvaret flere spørsmål til vitnet på dette tidspunkt?
Jeg har ikke flere spørsmål. Takk.
- Miss Marais. - Takk.
Så henrettelsene og jobben I galgerommet-
-påvirket deg voldsomt, påstår du?
Si noe. Et nikk eller risting på hodet kan ikke tas opp.
Miss Marais har rett. Du må snakke høyt og rette svarene mot oss.
Så du påstår at henrettelsene og jobben I galgegraven-
-påvirket deg voldsomt?
- Ja. - Men var ikke du fengselets klovn?
I galgerommet, I galgegraven og til og med I kapellet?
Nei.
La meg se om jeg kan gjenoppfriske hukommelsen din.
Husker du at du en gang skremte en ny fengselsbetjent-
- ved å male ansiktet hvitt og gjemme deg I et kjølerom I obduksjonsrommet?
- Det var ikke meg. - Men du smilte jo da jeg spurte.
Jeg synes ikke jeg smilte.
Hva svarer du?
- Husker du episoden? - Jeg har hørt om den.
Du gikk opp på løpebroen og skremte fangene ved å lage spøkelseslyder.
Nei.
Du sprutet vann på kollegaene dine da du rengjorde galgegraven.
Vi ble våte mens vi jobbet.
Du puttet en tent sigarett I munnen på en av de hengte-
-før du lukket kisten.
Og røyken sivet ut blant familien ved begravelsen.
- Det var ikke meg. - Bare si ja eller nei.
Jeg spør nærmere, hvis det trengs. Gjem forklaringene dine til senere, -
- når advokaten din skal avhøre deg igjen.
Og ikke snakk til miss Marais. Rett svarene til meg.
Du samlet på brikker.
Nei.
Lokkene til de nye kistene var todelte.
En del til hodet og en lengre del til kroppen.
For at man skulle kunne få fingrene inn under hodedelen og åpne kisten, -
- var det lagt inn små plastbrikker under lokket, ikke sant?
Gule, grønne, hvite og til og med små rosa.
- Det er avstandsskiver. - Avstandsskiver, sier du.
Ja.
Du samlet på disse skivene.
Du beholdt en skive for hver fange du førte til galgen, ikke sant?
- Det var ikke sånn. - Du tok én skive fra hver kiste.
Som hakk I en revolvermanns seksløper.
Det gjorde du fordi betjentene konkurrerte om-
- hvem som kunne samle inn flest. Ikke sant?
- Jeg fikk beskjed om å gjøre jobben. - Se på dette bildet.
Det er skivene du samlet inn før du ble arrestert, ikke sant?
Du oppbevarte dem I skuffen. Politiet tok bildet hjemme hos deg.
Du hadde allerede satt skivene fra den 8. Og 9. På en snor, hva?
Du må snakke høyt.
Ja.
Din påstand om at henrettelsene påvirket deg voldsomt, er en fasade.
Du likte faktisk jobben.
Du vendte deg faktisk ganske fort til den spesielle jobben, ikke sant?
Den spesielle jobben med å drepe folk.
Du følte deg viktig og mektig ved å kunne drepe folk ustraffet.
Ingen kjente til jobben, så hvordan gjorde den meg viktig og mektig?
Ikke still meg spørsmål. Du visste at du hadde loven I ryggen, ikke sant?
Det var ikke vi som drepte. Det gjorde bøddelen.
Men du sa jo at du skulle stille fangene opp og slippe dem igjen.
Vi rørte ikke fangene, bare repet. Vi fulgte avdelingslederens befaling.
Men dere slapp dem igjen, slik at de brakk nakken ordentlig, ikke sant?
Så bøddelen betjente håndtaket, -
- men fangen døde ikke for hans hånd. Dine hender fikk nakken til å brekke.
Dette er et argument, og ikke et spørsmål som vitnet kan besvare.
Du sa at mr. Labuschagnes psyke var relevant, -
- og at alle opplysninger om hans sinnstilstand bør fremlegges.
Så jeg vil gjerne høre svaret.
Du stilte fangene opp og slapp dem igjen, slik at de døde.
Ja.
Når nakken til en fange knekker, -
- dør han etter din mening for bøddelens hånd.
Ja.
Men når du stilte opp en fange, slapp ham igjen og nakken brakk, -
- så var det vel ikke bøddelen som fikk ham til å dø?
- Jeg skjønner hva du mener. - Det var du som drepte dem.
Og det var du som drepte mennene ved steinbruddet, ikke sant?
Du sier at du ikke husker hva som skjedde ved steinbruddet?
Jeg har jo fortalt det jeg husker.
- Du husker ikke at du skjøt dem? - Jeg kan ikke huske det.
Så ditt forsvar er ikke at du ikke skjøt dem, -
- men at du ikke husker at du skjøt dem? Forstår jeg deg riktig?
Den tiltalte skal ikke besvare juridiske spørsmål.
Bare jeg kan svare på min ærede kollegas spørsmål.
Jeg har ikke flere spørsmål, ærede rett.
Vil forsvaret avhøre tiltalte på nytt?
Ja, takk.
Du drepte dem.
Det vet alle. Stemmer ikke det?
Stemmer ikke det, mr. Labuschagne?
Det vet jeg ikke.
Det må vel ha vært meg.
Men jeg forstår det ikke.
For to år siden var du prefekt og aktiv I kirken.
Og nå står du tiltalt for mord.
Hvordan skjedde det?
- Det vet jeg ikke. - Du er ektemann og far.
Nå vil ikke datteren din og kona di besøke deg, og de er ikke I retten.
Hva skyldes denne forandringen, mr. Labuschagne?
Fortell oss hva som skjedde, og hvorfor du avfyrte de skuddene.
Mr. Labuschagne!
Du hadde problemer. Hvorfor ba du ikke avdelingslederen om hjelp?
En psykiater kunne ha hjulpet deg.
Hvorfor sa du ikke det til meg?
Før jeg begynte å gjøre kona mi vondt.
- Mr. Labuschagne. - Før jeg mistet alt.
- Før jeg drepte syv mennesker. - Mr. Labuschagne!
- Hvorfor sa du det ikke? - Nå er det nok! Rettsbetjent!
- Hvorfor sa du det ikke? - Før tiltalte bort.
Ro I retten!
Hadde jeg visst dette, hadde jeg ikke tillatt ytterligere avhør.
Retten er hevet.
De små advokatene får sånne saker fordi ingen bryr seg.
Dommerne avsier dødsdommer I lovens navn.
Og fengselsfunksjonærene sier at det er bøddelen som dreper folk.
Alle fraskriver seg ansvaret.
- Hva er bøddelens unnskyldning? - Det er vel tyngdekraftens skyld.
Fortell oss med egne ord hva du så.
Mr. Labuschagne, retten venter.
Hva skjedde etter at du nesten kjørte ut med minibussen?
Steinbruddet, mr. Labuschagne. Fortell hva du husker.
Du kjørte etter dem til Magazine Hill, og hva skjedde så?
Hva skjedde der? Hva så du?
Lyden.
Du fører an, Weber. Tenk at Kathleen gikk med på det.
Jeg hadde regnet med å avslutte en sånn sak på dette tidspunktet.
Takk, dommer.
Jeg vil gjerne at tiltalte stiller seg ved siden av bilen, -
- så vi kan måle avstanden derfra og til minibussen.
Nå vil jeg at tiltalte skal løfte armen og peke mot minibussen.
Kan vi være enige om at avstanden ikke er over ti meter?
Ti og en halv, vil jeg si. Er det noe annet?
Leon.
- Hvorfor skulle vi hit? - Dette er den utløsende faktor.
Dette utløser en ubetinget refleks I ham. Han handlet ubevisst.
Det har noe med denne døren å gjøre.
Vi vil at retten skal merke seg den svingete veien opp til steinbruddet.
Det krever en veldig bevisst innsats å kjøre I slikt terreng.
Notert. Hvis det var alt, så møtes vi I retten.
Jeg har en anmodning til før vi avslutter inspeksjonen.
Hva skal vi se her, mr. Weber?
Kan jeg be avdelingslederen om å utløse fallemmen?
Leon.
Leon...
Det jeg gjorde I dag... Jeg ville bare forklare...
Jeg er så lei for det.
Jeg er så lei for det jeg har gjort.
Jeg er veldig lei for det.
Denne listen med navn-
- på menn som er blitt hengt I det høyt sikrede fengselet, -
- ligner kanskje enhver annen liste med navn, datoer og tall.
Det er bare en anonym gruppe med mennesker.
Men for Leon Labuschagne var det ekte mennesker-
-som kom inn I hans liv.
Han tok dem imot, viste dem inn på cellene, -
- vekket dem, sørget for at de fikk mat, -
- fulgte dem til badet og ut I fengselsgården.
Han møtte familiene deres.
Han visiterte dem, rørte dem.
Han leste brevene deres og Bibelen for dem, -
-og så førte han dem til galgen.
Noen av dem måtte han drepe med sine egne hender.
Deretter tok han på deres døde, nakne kropper og begravde dem.
Nei, for Leon Labuschagne-
- er ikke dette en abstrakt liste med navn, eller en anonym gruppe.
Men listen er ikke komplett.
Det mangler et navn på den.
Og det navnet er... Leon Albert Labuschagne.
- Det er latterlig, mr. Weber. - Er det?
Han var sperret inne sammen med dem og var med dem deres siste dager.
Og så overværer han deres grusomme død gjentatte ganger.
Han er like dødsdømt som dem.
- Det er en latterlig påstand! - Nei, ærede rett.
Det er latterlig å benekte-
- hva vi har gjort med denne unge mannen.
Ærede rett, man kan ikke be en mann om-
- å være hyrde og slakter på samme tid.
Miss Marais, har du et avsluttende svar til forsvarets konklusjon?
Ærede rett.
Får jeg minne retten om at dette er en drapssak?
Syvdobbelt drap.
Og retten bør behandle saken deretter.
Leon Labuschagne, som var opplært til å drepe andre, -
- gjetet sine ofre til et avsides område, -
-hvor han skjøt og drepte dem.
Han har vært et dårlig vitne, han har vært unnvikende og lite meddelsom.
Og nå appellerer han til rettens ettergivenhet I et søkt-
- og lite troverdig forsøk på å redde sitt eget liv.
Dommerne avsier ikke dom før I morgen. De trenger visst en dag til.
Jeg lurer på hvorfor?
Kanskje det er dissens, mens dommeren vil ha en enstemmig avgjørelse.
De er nok bare omstendelige og tar seg god tid.
Det er dårlig nytt for deg.
Det tar lengre tid å finne folk skyldige enn å frifinne dem.
Dommerne vil komme frem til en avgjørelse som ikke kan ankes.
- Ha en god kveld. - Takk det samme.
Fin konklusjon.
Vil du prate?
Anne sier at du ofte forsvinner. Noen ganger I flere dager.
Er dette et kryssforhør?
Fortell meg hva som foregår, Pierre. Vi er alene. Du er full nok.
Det spiller ingen rolle.
Du har ikke fri, du leder en operasjon et eller annet sted.
Vi bombet et hus I dag. Er det det du vil høre?
- Det er jo jobben din? - Ja, det er jobben min.
Jeg tjener dette landet. Det er min plikt, og derfor gjør jeg det.
Så hvorfor er du full og opprørt over det?
Mr. Labuschagne, vær vennlig å reise deg.
Vi er ikke enige I vår vurdering, og det blir avsagt flertallskjennelse.
Jeg leser opp flertallets avgjørelse.-
Deres kjennelse, ikke det uenige medlemmets mening, -
-blir denne domstolens kjennelse.
Mr. Labuschagne, selv om din forsvarer har argumentert for-
- at dine handlinger ikke var forsettelige, -
-finner retten deg skyldig I mord.
Men på grunn av de spesielle hendelsene som utløste drapene-
- finner retten at det foreligger formildende omstendigheter.
Du dømmes derfor til 20 års fengsel med mulighet for prøveløslatelse-
- avhengig av dine fremskritt under et psykiatrisk behandlingsforløp.
Bra jobbet.
Gratulerer. Jeg trodde ikke at noen kunne klare det.
- Ingen vil hylle denne dommen. - Noen sa en gang:
"Drapets syklus har ingen begynnelse eller ende, bare flere drap."
Kanskje vi har gjort noe med det, på en måte.
Ha det bra.
Takk.
I 1987 ble 164 mennesker hengt I Pretoria, ofte syv av gangen.
Etter over 4.200 henrettelser-
- innførte Sør-Afrika et midlertidig forbud mot dødsstraff.
Dødsstraffen ble opphevet 6. Juni 1995,-
- da Nelson Mandela var blitt innsatt som president.
Oversettelse: Cathrine Engebret Scandinavian Text Service 2017